Australien, det är en varm morgon här med tanke på cricketmatchen.
Det har regnat lite under natten, men det har tack och lov slutat nu.
Det är ganska fuktigt, så jag tror det går att slå bollen.
Det är ingen överraskning att Darren Gough börjar från Radcliffe Road.
Det är inte svårt att tro att matchen mot Steve Waugh blir avgörande.
Waugh, 38 år, spelade bra som utespelare igår.
Waugh kommer att koncentrera sig. Han kommer inspringande nu.
Han spelar till Waugh som täcker och spelar defensivt mot offside.
Det är ganska molnigt och det har redan kommit mycket folk.
Room service. Thelma Caldicot här. Kan jag hjälpa till med nåt?
Thelma...
-Jag häller i mjölken. -Ja, det är ju karlgöra.
Sydde du fast bandet på min panamahatt?
-Du såg att jag gjorde det i går. -Det tror jag inte.
-Du tittade ju på tv. -Hur kunde jag då se på dig?
-Den ligger här borta. Påsytt. -Tyst.
Kyss mig i häcken...!
Handduk...handduk.
-Vad gör du? -Du vet att klockan är fem över elva.
-Varför sa du inte det? -Är jag din talande klocka?
Nästa gång den slår är den exakt sex minuter över elva.
-Inte tonfick, eller hur? -Nej. Galen ko.
Nej, inte ett äpple. Har du inget annat?
Låt mig se... Vad sägs om den här?
Banan?
God morgon, Thelma! Mår du bättre i dag?
Det är ganska fint ute. Inte så kallt som det ser ut.
-Är det nåt intressant där ute? -Kålhuvuden.
Vad gjorde kokerskan utan dem?
När jag kommer hit på morgonen är det som att träffas av senapsgas.
Flytta på dig. Den här är min!
-Mrs Caldicot? -Ja.
Han kände ingenting efter det första slaget.
Jag tror åtminstone inte det.
Men vi kan ju inte vara säkra.
-Vad tror du, Tina? -Jag vet inte.
Förlåt. Ingen av oss har gjort det här förut.
Vi kan väl bara bli bättre, antar jag.
Han var klar med krysantemumen inför showen nästa vecka.
-Tänk inte på det nu. -Nej, jag avskyr krysantemum.
De är så uppblåsta, eller hur? Skitviktiga blommor.
Det var väl därför han gillade dem.
Han hade inte godtagit det här.
Han ville att jag använde riktig skokräm.
-Beklagar. -Ingen fara, inte sant?
Det är en sån lättnad.
Kan vi ringa till nån? En släkting eller vän?
Vår son Derek. Han är på jobbet nu, så jag vill inte störa honom.
-Med tanke på omständigheterna... -Det ligger på...
I hallen. Under "Derek - kontoret".
Det är Derek Caldicot, men ni får fråga efter mr Caldicot.
Ja, jag sitter ner. Vilka dåliga nyheter?
Det gäller er far. Han har tyvärr hamnat...på sjukhus.
Vi pratade i går och då mådde han bra. Är jag rätt mr Caldicot?
Er mor gav oss ert nummer. Vi är hos henne nu.
Konstapel Forbes här. Tråkigt att behöva säga det, men er far är död.
-Kollegan sa att han var på sjukhus. -Om fem minuter.
Ja, det stämmer. Men han är död nu, tyvärr.
Kan ni komma hit och vara hos er mor?
Jag ska på ett möte. Kan ni hålla henne i handen lite till?
-Ni har inte er fru i närheten? -Veronica är ute.
Pröva hennes mobil. Nej... Hon är på yoga. Hon blir jättesur.
Derek har varit jättestark, eller hur? Vad gjorde vi utan karlar?
De är i alla fall fulla av överraskningar.
Ni känner inte mig, mrs Caldicot. Jag heter Victoria Reynolds.
Victoria?
Ordförande i Krysantemumföreningen.
Jag ville få bety ga min vördnad, å föreningens vägnar.
-Det gick fort. -Det gick ju fort.
-Jag var där. -Jaså, var du?
Det är väl bäst att du kommer in. Du ville väl se krysantemumen?
De är ju helt bedårande.
Han tillbringade med tid i trädgården än i huset.
Får vi ställa ut dem? Som en hyllning. Vi ordnar givetvis allt.
Var det nån sorts krysantemumförening/cricketutflykt?
Vi var några som sågs regelbundet. Jag tycker cricket är tråkigt.
Henry...
-Henry gjorde den levande för oss. -Jaså?
Victoria, du är helt annorlunda mot vad han beskrev dig.
-Hur beskrev han henne? -Victor Reynolds.
Den gamle stollen Victor Reynolds.
Vi måste byta blommor, Thelma. Jag hämtar lite nya.
Allt väl? Var är hon?
-I köket. -Vad har hänt?
En cricketboll mitt mellan ögonen. Han skulle inte ha gillat det.
-Han var ganska så berusad. -Hur är det med henne?
Jodå. Jag har bett henne att bo hos oss några nätter.
-Det är väl okej? -Ja. Bara det inte blir för evigt.
-Hej, mamma. -Hej, Veronica.
-Hur är det med dig? -Hur är det med dig?
Bara bra, tack. Du måste vara helt matt.
-Du måste vara helt matt. -Jag har en prioriteringslista.
-Vad för lista? -Naglar. Jag vill ha naglar som du.
-Vad kallas den färgen? -Cerulean haze.
Det måste jag skriva upp. Hur stavas det?
-Du ska bo hos oss, sa Derek. -Nej, det står inte på listan.
Du har fått en hemsk chock.
Henry levde som han ville. Han dog av att han nickade en cricketboll.
-Du kan inte vara här ensam. -Jag skulle bara vara i vägen.
Kanske det, men det handlar ju inte om flera veckor.
Jag måste gå. Jag har ett möte i morgon och en begravning att fixa!
Lugn, jag klarar mig bra.
Gör det ni måste. Jag har saker att göra.
-Vem vet? Mamma kanske vet bäst. -Stanna där med alla minnen?
-Knappast. -Vi försökte, Derek.
Berättade din far för henne att du ska ärva huset?
Jag tror det, men det har hon väl glömt. Men det spelar ingen roll.
-Varför inte? -Hon får bo där så länge hon lever.
Hon kanske inte vill bo där resten av livet? Vad händer då?
-Vill du att hon bor hos oss? -Jag menar allvar, Derek.
Du är ju i fastighetsbranschen. Kan du inte komma på nåt lönsamt med huset?
-Kanske det. Kan vi vänta lite? -Tills hon är död?
Vi måste få ner lånet på det här huset, annars sticker jag.
Medan jag fortfarande är fuktig.
-Jag kan inte slänga ut min mor. -Herregud, var lite kreativ!
Hon är ensam i huset. Prata med henne. Ge henne ett alternativ.
Hon lät förvirrad i kväll. Hoppas hon inte gör nåt dumt.
Lugn. Hon fick ett piller av mig, så hon är helt utslagen.
-Förlåt, men jag fick köpa dem själv. -Jag brukade älska att shoppa.
Innan Henry blev pensionär och tog kontrollen.
Du har lagt ut nästan två pund mer på kaffe den här månaden.
Priserna stiger.
Varför la du då ut 68 pence mer på toalettpapper förra månaden?
Du hade diaré i två dagar efter din golfsemester.
Han ville kallas VVS-ingenjör. Jag sa att han var "kloakare".
-Han blev ursinnig. -Varför är karlar så fåfänga?
En gång fick jag ett jobb, men han tvingade mig att sluta.
-Han skulle försörja mig. -Ni måste ha haft det bra också?
Javisst...!
-Bra gjort! -Varje gång han åkte på golfsemester.
-Bollen flög genom luften... -Jag fick höra om varenda boll.
Tack vare min backspinn flög den tillbaka, träffade pinnen...
Plupp.
-Åkte ni aldrig på semester ihop? -Torquay, varje år. Han gillade det.
I Vauxhallen. Vi hade en sån för att han alltid hade haft det.
Jag bokade en resa till Paris en gång.
Jag gick på kvällskurs för att lära mig franska.
Vilket han hatade. Sen fick han veta om semestern.
-Tack för att ni är så förstående. -Han avbokade den.
Ja, familjen, ni vet. Adjö!
Då slutade jag älska honom. Jag gick in i mitt eget skal.
Du ska nog inte ta de här längre. Jag ska prata med husmor.
-Har du flyttat den här? -Den passar bättre där.
Jag lär förstås sakna vänskapen och knivhuggen i ryggen.
Den här fantastiska presenten får mig att minnas er, allihop.
Sen tog jag en järntrea och jag måste säga att slaget blev perfekt.
Bollen seglade genom luften och med en backspinn landade den på greenen-
-träffade pinnen och...plupp!
Thelma...! Jag trodde inte att du var här.
Mitt namn står på listan, så jag ville gå hit.
-Har doktorn gett dig nånting? -Mot vad?
-Så att du kan sova. -Nej, det behövs inte.
Vänta inte tills det är för sent.
En väninna i samma situation trodde att hon var bra, men så svisch...!
-Svisch? -Överdos.
Jag lovade att hålla tyst, men du känner väl inte Anne James?
Då räknas ju inte du.
-En kopp te? -Tack, gärna.
Du kommer alltså att bli...?
Klarar du dig ekonomiskt? Har han sörjt för dig?
Nyfikna kärring! Jag har inte ens tänkt på pengar.
Derek ger mig säkert råd vad gäller det ekonomiska.
Henry var en sån fin man. En riktig gentleman och alltid så välklädd.
-Kände du honom? -Han gick på puben efter cricketen.
-Det visste jag inte. -Han bjöd alla på drinkar.
Särskilt damerna.
Visste du inte det? Om han inte gillat kvinnor hade han aldrig hittat dig.
Teet, ja.
-Vi tog med en cyklamen. -Fin kruka.
-Lite väl tidigt att dricka? Ensam. -Ni är ju här nu.
Derek!
Kom hit och titta. Vad har hänt? De ser ju döda ut.
-Skulle inte du vattna dem? -Jo, men nån har klippt av dem.
-Du kan inte stanna här längre! -För att krysantemumen är döda?
Nej, men för att nån har dödat dem!
De är avskurna med en vass kniv eller sax. Har du ringt polisen?
-Får man dödsstraff för blomstermord? -Fingeravtryck, fotavtryck kanske...
-Vad letar du efter nu? -De kan ha slängt kniven här.
Det tror jag inte. En kopp te?
Vi bör ta med dig till ett säkert ställe.
Kolla fönstren innan du lägger dig. Gärningsmännen kanske återvänder.
Jag har inga fler krysantemum kvar.
Det var då han avslöjade mig.
Jag förstod att det skulle hända, men det struntade jag i.
-Jag försökte, men det gick inte. -Bäst att göra som de säger.
-Vad sa han när han fann klubborna? -Ingen aning. Jag var inte där.
Det var dan innan begravningen, och jag tänkte bara på Henry.
-Vad skulle jag ha på mig som... -Säg det. Som vad då?
Som hade gjort honom förbannad.
Hejsan! Jag är ute efter nånting lite högtidligare.
Jag brukar inte klä mig så här. Jag har lånat dem av en väninna.
-Mina egna förstördes i en brand. -Vad hade du tänkt dig?
De där ser trevliga ut.
-De här har blixtlås bak. -Jag skiter i var det sitter.
En del av våra mogna kunder gillar inget som låses i ryggen.
Ni har ingenting som är lite mer elegant?
Jag visste inte att det var det du menade.
-Är det för en speciell tillgivelse? -Ja, en begravning.
Veronica!
Gode Gud...! - Derek!
Veronica!
Titta här! Hon har blivit galen!
Du kollar köket!
Vinet är borta. Det förbannade vinet är borta!
Vad står på? - Hejsan, dr Piper.
-Säg att du inte har gjort det här. -Golfklubborna?
Jag högg av dem åt grannpojken. Han är så liten.
Grannpojken? Kanonklubbor. Med titanskaft, handtillverkade!
-Vad har det tagit åt dig? -Jag behöver dem inte. Te, doktorn?
Hans krysantemum, cricketböcker, kläder? Vad har du gjort med vinet?
-Har du pantat fulla flaskor? -Mjölkbudet fick dem.
Han fick dela ut dem till vilka han ville.
De är värda massor! Han var stolt över sin näsa för årgångsviner!
Nu är han borta, och näsan också.
-Har doktorn sett tillräckligt? -Hon behöver få vila ut.
Firman äger några vilohem. Jag tar henne dit på en gång.
Vad gör du med de där, Veronica? Det får du absolut inte göra.
-Vi är bara oroliga för dig. -Du är en fara för dig själv här.
-Nån måste se efter dig. -Här har du nåt som hjälper dig.
Nej, vi tar henne direkt dit. Vi ses.
-Inga ytterkläder, sa hon. -Hon är helt galen.
Det regnade i alla fall inte och hon kunde stå upp.
-Hur många har du bjudit? -10-12. Pappas gamla kolleger.
-Du nämnde väl inte golfklubborna? -Självklart inte.
Hon vill absolut bjuda en från Krysantemumföreningen.
Varför skickade de så stor krans? Vi begraver inte Kray-bröderna.
Tvillingarna. De möter oss om en timme. Vi bör få mamma på plats.
Han skulle dö före mig. Det fick mig att inse hur värdefullt livet är.
Och hur mycket av det som jag gått miste om.
Du fick inte ens gå på din egen mans begravning?
Nej.
De tyckte det var bäst att jag åkte direkt hit.
-Här har vi mrs Caldicot. -Precis i tid.
-Hej, Derek. Trevligt att se dig. -Min fru Veronica.
Goddag, mrs Caldicot. Trevligt att ha er här.
Henry Hawksmoor. Det här är vår föreståndarinna.
Miss Lockwood.
-Allt väl, mamma? -Välkommen.
-Mamma. -Så där, ja.
Kom, så ska vi väga dig. Följ med mig.
Derek, ta den här.
-Mr Hawksmoor visar er runt. -Följ med mig.
Vi serverar lunch just nu. Melonbitar, följt av fläskkött-
-och dagens färska grönsaker. -Kål, alltså?
Aromatisk, naturligtvis - men full av järn och andra vitaminer.
Våra näringskonsulter kommer regelbundet på besök-
-för att garantera standarden. Vi har förstås flera olika matsalar.
Nu kommer vi. Miss Nightingale...! Smakar lunchen bra?
Lunch, rektorn? Beklagar, men ni tar nog fel.
Men det smakar väl gott? Vad det nu är ni äter...
-Jag vet inte. Det är väl nånting. -Javisst. Ät upp nu!
Miss Nightingale. Tidig demens. F.d. rektor. Sorgligt.
Trevligt, eller hur?
Mrs Caldicot får förstås personlig service på rummet-
-men sen vill vi ha henne här för roliga vitsar och lite skvaller.
-Hörde du? -Är det här ett sjukhus?
Nej, det är ett av våra vilohem. Mer som ett hotell.
Salongen...! Salongen har naturligtvis konstant temperatur.
Ljus och luftigt med härlig utsikt över tennisbanan i fjärran-
-och en färg-tv som ser ut att vara trasig.
-Det har den varit hela jävla veckan. -Nån borde ha sagt till, mr Livingston.
-Jag gjorde det. -Varför äter ni inte?
Kalla det "överlevnadsinstinkt", Hawthorne.
Han är en komiker. F.d. bombflygare i RAF. Inte sant, mr Livingston?
Håller ni tyst om tv:n, så nämner jag inte Dresden. Överens?
Få mig inte att skratta. Jag är harmynt.
Vårt mål är att skapa en trevlig och avslappnad atmosfär.
Understött av stor uppmärksamhet på detaljer. Allt annat vore-
-ett bedrägeri mot våra gäster och vårt kall.
Och Manor Park-egendomarna.
-Några frågor? -När ska vi åka hem?
Det här blir ditt hem ett tag. Du får ständig tillsyn. Vi sa ju det.
-Det minns jag inte. -Hon är lite känslig just nu.
Helt naturligt. Föreståndarinnan kan visa henne till rummet, eller...
Nej, tack. Ni tittar vi på sovrummen.
Föreståndarinnan? Nu är det dags att visa mrs Caldicot takvåningen.
-Här är den: Balmoral-sviten. -Underbar. Toppen.
-Första gången du är här? -Ja, imponerande. Vilken utsikt!
-Sätt er här, mrs Caldicot. -Jättemycket plats i skåpen!
Trevligt badrum. Du har ju alltid velat ha ett sånt.
-Vi ställer dem här... -Du får inte glömma dina nära.
-Ska jag packa upp? -Nej, det ordnar vi.
Hon känner sig snart hemma här. Visst, mrs Caldicot?
Då så...
Vi åker nu, mamma. Du är i trygga händer.
En av oss hälsar på i morgon, eller i övermorgon.
Okej?
Hej då, Thelma.
-Hon verkar må bra. Hon grät inte. -Hon skrattade inte heller.
När pillren slutar verka kommer hon att leta efter oss.
Usch...kål! Kör igenom biltvätten, så kan jag tvätta av mig.
Varsågod, Thelma. Drick nu.
Ett glas vatten till. Vi glömde ju att ta våra piller, eller hur?
-Jag vill inte ha dem. -Jag vet det.
-När vi blir bättre, slutar vi ta dem. -Vi är bättre. Inte sant, Gina?
-Thelma, du får snart besök. -Besök?
-Din son och din advokat. -Advokat?
Du vill väl vara snäll och lugn när de kommer?
Kom igen! Gapa! Huvudet bakåt!
Så där, ja! Det var ju inget att bråka om.
-Vad har du för mästerlig plan? -Hon ska nog inte tillbaka till huset.
-Alltför många minnen? -Exakt. Därför talade jag med J.B.
-J.B.? Om vad? -Om att köpa huset.
-Av vem? -Mamma.
-Din far lät ju dig ärva det. -Jag kan inte göra nåt med det-
-förrän mamma dör. Förutom att hon säljer rätten-
-att bo i det till mig. -För hur mycket?
Ungefär det huset kostar.
-Var får vi tag i alla pengarna? -Det är där J.B. kommer in.
-Vad har din chef med det att göra? -Var kreativ, sa du.
Mamma får en engångssumma som jag lånar av J.B. Sen river vi det.
-Riva huset? Vad säger folk, då? -Det finns en tomt bakom huset-
-som räcker till 20 hus.
Planerarna har redan gett klartecken.
Vad får vi, då?
Pengar att betala huslånet med, och massa pengar för eget bruk.
-Vi kör i gång, eller hur? -Jag borde hota med skilsmässa oftare.
-Jim Dale, tack. -Vi får se vad vi får ut av det.
-Visst känner du mr Dale. -Jag tror inte det.
-Han är vår familjeadvokat. -Din far hade nån sorts advokat.
Ja, Dale. Det här är mr Dale. Han upprättade fars testamente.
Henry presenterade oss nog inte för varandra.
Han är här för att försäkra sig om att du blir omhändertagen.
Inte bara nu, utan även i framtiden.
De tar väl hand om dig här?
-Den där trevliga syster...Gina? -Gina, ja.
-Hon är ju här när du behöver henne? -Ja.
Den är den omsorgen jag menar, men den kostar mycket pengar.
Pengar?
Mr Dale och jag har sett till att du inte behöver bekymra dig för det.
Kom in.
Med engångssumman kan du köpa en bungalow när du blir starkare.
Eller få inkomst från dina investeringar och stanna här.
Du har ingenting att förlora.
Mr Dale har upprättat... Om du skriver på kan vi sätta i gång.
Tack, Gina.
-Syster, kan du bevittna en sak? -Tyvärr, jag behövs där nere.
-Det går fort. -Tyvärr.
-Vad är det frågan om? -Hon är inte i stånd att skriva under!
-Vi gör det för hennes skull. -Vänta tills hon är klar i huvudet.
Hon behöver pengar till att betala för sig här.
-Äger inte ni stället? -Firman gör det, men de betalar-
-inte hennes räkningar. -Hon vet inte vad ni föreslår-
-och jag vill inte vara delaktig i det.
400? Om inte du ger mig vad det är värt, får det bli auktion.
-500? -Köket. Allt här inne kan tas bort.
-Det var det, mamma. -Ja.
Tack.
Föreståndarinnan... Var är Gina?
Gina?
-Vad är det som pågår? -Du ska flyttas till Windsor-sviten.
-Var är det? -Det får du se.
-Gina? -Beklagar. Jag visste ingenting.
Se inte så bekymrad ut. Du är frisk nog att börja få det lite trevligt.
God morgon! Miss Nightingale, er säng står där borta.
Det här är mrs Caldicot. Där är din säng, kära du.
Såja, lilla vän. Du kan inte stötta alla de här.
Du ska få lite gott vatten efter middagen.
Låt växterna vara, mr Hewitt.
Det är inte ditt jobb. Sätt dig och ät lunchen innan den kallnar.
-Den är kall när den kommer. -Du står i vägen. Syster!
Problemet är att vi alla är i vägen.
Det är det jävla problemet här. Vi är alla i vägen!
-Gör hon alltid så där? -Ja.
-Vill du ha de här? -Tack, men jag röker inte.
I fem år hade jag en bomb i röven, och så hamnar man här!
För Guds skull, Enid. Se till att få ordning på fötterna!
Hon rår inte för det. Hon har ingen känsel i benen.
Tack, mrs Nightingale. Vi klarar detta utan din medicinska erfarenhet.
-Han låter precis som Henry. -Rulla inte runt den på tallriken.
Ner med den i halsen. Det är allt innan klockan sex. Fort, fort!
Bli inte...
Bli inte upprörd. Det är inte värt det.
Du verkar förtjust i växter.
Det ses som en brottslig gärning här.
-Får du inte jobba i trädgården? -Nej...
Hawksmoor säger att ingen betalar om de ser oss skitiga och svettiga.
-De borde uppmuntra dig till det. -De uppmuntrar oss bara att sova.
Ta inte pillren.
-Kan du gissa vad han spelar? -Ingen aning.
Jag har iakttagit honom i flera år.
-Jag vet inte. -Gissa. Gör det!
-Beethoven? Mozart? -Nej. Han spelar inte tysk musik.
-Vad är det, då? -"Beside the Seaside."
Du sjunger en halvton fel, Hewitt. Och cirka 20 takter efter.
-Varför spelar du inte på pianot? -Det är låst.
Hälsning från höjdarna. Det skulle bara störa gästerna.
Titta på dem. Stendöva. Oväsen... Håll dem vakna. Om det vore så väl.
Du kommer att prata med dig själv fram till middagen.
-Gillar du inte att ha sällskap? -Jag vill åka hem.
Ingen ser efter dig där. Jag har inte samvete att lämna dig ensam.
-Vill du bo hos Veronica och mig? -Inte hos Veronica.
Du måste lita på mig som du litade på pappa.
-Varför har de flyttat mig? -Du behöver inte konstant vård.
-Och det är en ekonomisk fördel. -Nu låter du som din far!
Jag har investerat en engångssumma åt dig, så du får en fast inkomst.
-Men du måste ändå vara försiktig. -Engångssumma?
-Från försäljningen av huset. -Vilket hus? Är huset sålt?
-Mitt hus? -Egentligen mitt hus. Men...ja.
Minns du inte? Du skrev på papperen.
-Hur mår Thelma? -Skönt när man får prata med nån.
Det kunde bli bättre om du fick din son att ändra regimen här.
Låt inte uniformerna lura dig. Vi är utbildade, men billiga.
-Blir folk försummade? -Nej, inte direkt.
Ser du miss Nightingale? Hon har drabbats av tidig demens.
Men hon är väldigt mobil och hon kan föra ett samtal.
Men plötsligt är hon i sin egen värld eller uppför sig som ett barn.
-Hon behöver bara mer kärlek. -Vilket betyder dyrare personal.
De trycker ner ett piller i henne. Precis som med mrs Peterborough.
-Hon har verkligen ett problem. -Gud välsigne henne.
Hon tror inte hon har en egen personlighet. Därför härmar hon alla.
Hon är stark som en häst.
Husmor kan bara få henne lugn genom att slå ut henne. Men det är dyrt.
-Så de bara gör henne dåsig. -Minimal vård. Pengarna styr.
-Hej, Nancy. -Snart lunch. Här är medicinen.
Ska jag dela ut tabletterna? Ni tjejer har ju så mycket att göra.
-Det skulle hjälpa. Vill du det? -Då har jag nånting att göra.
-Se till att de tar dem. -Lita på det.
Hon har gått.
Säg inget till Miss Knight om att vi lurade henne. Då får vi kvarsittning.
Jag säger ingenting. Jag är din vän.
Hewitt och jag har tagit er under noga övervägande, mrs Caldicot.
Vi är eniga om att ni går med i vår Flyktkommitté.
-Hur många är ni? -Bara Hewitt och jag.
-Jag är hjärnan, han musklerna. -Tror han, ja.
Vad är planen?
Vi hade tänkt att gräva en tunnel, men Hewitt tappade bort spaden.
Vi tänkte kidnappa två sköterskor, ta deras uniformer-
-och sen försvinna förklädda. -Den filmen har jag sett.
Vi kommer säkert inte långt förrän nån upptäcker oss-
-men vi skulle ju få lite frisk luft. -Vi behöver lite nya idéer.
Varför går ni inte bara härifrån? Jag menar allvar.
Hawksmoor har våra pensionsböcker.
Och våra invalidpensioner är inlåsta på kontoret.
Kål igen.
Nu kommer jag...!
Vad händer?
Miss Nightingale, varför äter ni inte?
Mr Hewitt?
Är detta ert verk, mrs Caldicot?
-Exakt vad är problemet? -Det är skräpmat.
-Det är en perfekt balanserad måltid. -Vill ni göra oss sällskap?
-Mr Livingston? -Jag håller med mrs Caldicot.
-Jag också. -Jag också.
En utebliven måltid kan orsaka allvarliga medicinska problem-
-så jag hoppas ni är redo att ta på er det ansvaret.
Tack.
Kommendanten! Akta, så den inte flyger ut, gamle gosse.
Tack. Det var jättegott.
-Du är ny här, eller hur? -Ja, mr Hawksmoor.
Jag är beredd att glömma vår lilla kontrovers under lunchen.
På grund av er sons ställning är ni en speciell gäst här.
Jag ber er bara att inte missbruka er ställning.
-Nu förstår jag inte. -Det gör ni nog.
Vi har med sårbara och äldre personer att göra.
-De är inte så sårbara som ni tror. -Det har ni ingen aning om.
Berövas de medicinen kommer rädslan, oron och alla neuroser-
-att löpa amok på er bekostnad. -Och på ert bankkonto.
Följde vi inte reglerna här var de ute på gatan och letade efter ett hem.
Då vore de verkligen sårbara.
-Fundera på saken. -Bollarna.
-Ursäkta? -Mr Hewitt sa att ni tagit bollarna.
Ja, föreståndarinnan ansåg att det var nödvändigt.
Höfter, knän, ryggar. Personalen kan få stanna länge på sjukhuset.
-Några av dem är i god form. -De flesta bara tror det.
-Inga bollar? -Nej. Tack, mrs Caldicot.
Du blir trampad på igen, Thelma. Ännu en jävla Henry.
Jag fick just en idé.
Jag vill prata med dig, unge man. Caldicot, socialdepartementet.
Jag ska visa dig en allvarlig brist i reglementet. Kom...
-Du ska ha mössa eller hårnät. -Hårnät?
När vi äntligen kommer i väg, är det ihop med de jävla kålhuvudena!
Nu kommer de.
Skjutsa mig in till stan, så låter jag det passera den här gången.
Okej. Toppen.
-Jag tror vi rör på oss. -Duktigt, Audrey.
-Tack.
-Måste vi ta med henne? -Vad sa du?
-Ingenting. -Bra.
Vad är det för ljud där bak? Du kör väl inga illegala invandrare?
-Lägg av! -Stanna omedelbart.
Kära nån, då!
Du har haft nog med problem för i dag.
Ge dig i väg innan jag ringer polisen.
Ni fyra...ni är gripna. Följ med mig.
Vänster, höger, vänster, höger...!
Leta reda på syster Haynes.
-Här är det. -Vi behöver mattor.
Bernard ihop med Audrey, och Joyce ihop med Leslie.
-Jag får ju alltid Joyce. -Vill du vara med honom?
Nu slutar ni tjafsa! Byt plats!
Så där, ja. Förstår du?
De utgör bara en fara för sig själva. Vi får hoppas det, inspektören.
Tack så mycket.
-Vad har du att säga? -Om vad?
-De försvunna patienterna. -Vad menar ni?
-De stack under din vakt, syster. -Jag hade hand om andra.
Jag fann rester av medicin i handfaten på deras rum.
Är det inte din plikt att se till att de tar den?
Du behöver inte avsluta skiftet. Vi skickar dina papper.
Gudskelov att ni hittade dem! Mrs Caldicot.
Mrs Peterborough. Allt väl? Nu går vi in.
-Tack, konstapeln. -Sköterskorna kommer så fort...
Sluta!
Tystnad! Tystnad där uppe och överallt!
Tack.
På grund av dessas utflykt blir det ingen middag i kväll.
Gå till era rum. Tackar.
Andas djupt, Derek.
-Säger du fel följer hon med oss hem. -Jag vill prata med min mor i enrum.
Hejsan!
-Det var dumt och egoistiskt. -Egoistiskt?
Ta med gamlingar på en sån utflykt kunde ha fått många konsekvenser.
-Vi kom välbehållna tillbaka. -Inte tack vare dig.
-Vad ska deras familjer säga? -De struntar nog blankt i det.
-Som vi, antar jag. -Vi hade bara lite kul.
-Tror du att polisen hade kul? -Ni kunde ha blivit rånade.
På några kålhuvuden?
-Titta här. Förstasidan. -Det ser bättre ut på bild.
Det här bör inte nå ledningen. Att min mor är gamlingen-
-som löper amok i en av våra största succéer!
Vi spelade bowls. Det var inte tredje världskriget.
Du och ditt gäng visade avsiktlig avsky mot ledningen!
Om jag påverkar dem negativt kanske jag ska åka härifrån?
Det här är inte du, mamma. Du har fått flera vänner här än på flera år.
Kan du inte anstränga dig för att få det att fungera?
-Inga piller...! -Du vet att du mår bättre av dem.
Är det bra med er? Vad har hänt?
Edith Roberts avled medan vi var ute.
-Vad tråkigt. -Och Gina har fått sparken.
-För vad? -Hon tog på sig skulden för oss.
-Det är ju hemskt.
Det ligger en lapp där. Jag gömde den under din kudde.
"Fortsätt att ta pillren. Icke."
Det krävs ett dödsfall för att lugna ner dem.
-Kan jag gå in? -Varsågod.
Kom in, Derek.
Det dök upp en sak med revisorn som jag ville prata om.
-Skjut... -Det ska nog inte bli nödvändigt.
Han jobbade på Twilight Years när några inneboende "bröt sig ut".
Ledda av en Thelma Caldicot.
Din mor, eller hur? Sant eller osant?
Det var några som stack, men det var harmlöst.
Hawksmoor tycker annorlunda.
En gammal tant kan sticka i nattlinnet, men inte ett helt gäng.
-Prata med henne. -Det har jag gjort.
Be dem peta i henne piller innan hon gör sig illa.
Det här får inte bli en vana. Det är illa för moralen.
Hawksmoor ger oss bra siffror.
God natt. Tillbaka till det gamla vanliga i morgon bitti.
Gud, vad jag har saknat vår eftermiddagsterapi.
Eileen spelar bridge i kväll. Jag är tillbaka om några timmar.
Hur är det?
Säg inte till rektorn att vi tillverkar en bomb.
-Ni gör ett fint jobb. -Nej, rör den inte! Då smäller den.
Inte i kväll. Audrey. Joyce, du uppehåller sköterskan.
Otroligt. Jag är strax tillbaka.
-Kom igen. -Nej, nej...!
-Hon kanske inte tror mig. -Jodå.
Vi litar på dig. Du vet dina repliker.
Vad är det här? Öppet hus? Det här är köket, mr Hewitt.
Ser du inte att jag är upptagen?
Husmor har blivit galen. Jag skulle hämta hennes middag.
Varför det? Var är syster?
Syster, kom fort! Mrs Peterborough har bajsat på mattan.
Jag skulle hämta husmors kvällsmat. Var nånstans?
Hon har inte gjort nånting. Bara bajsat på mattan.
Här, ta det. Nu går jag.
Glöm inte att låsa!
Joyce, ditt jobb är att uppehålla sköterskan.
Det är ordnat.
Hon kommer att sova i 14 dar!
Nu sväljer vi det direkt. Fort, fort!
Var har du din lista?
-Hur går det? -Allting finns där.
-Du kan sluta nu, Joyce. -Du kan sluta nu, Joyce!
Kokerskan har blivit galen. Var är husmors kvällsmat?
Nej, där är husmors kvällsmat. Skynda dig nu.
-Är kokerskan där inne? -Hon mår bra.
Hon närmar sig kokpunkten!
Hon har börjat spotta.
Men inte i soppan den här gången!
-Är mrs Caldicot där? -Ja, Nancy. Oroa dig inte.
Duka bordet och gör alla redo för stekta godbitar!
-Ni får inte äta stekt mat. -Nej, särskilt inte ihop med vin.
Vin?
Husmor?
Å, herregud!
-Rött eller vitt? -Vad är det?
-Chateau... -Chateau, min favorit. Jag tar vitt.
-Se upp, varma tallrikar. -Vem betalar för det här?
Det gör du. Du ska diska efteråt.
Det här påminner om en lastbilschaufför jag träffade.
När han bjöd på middag var det detta han menade. Jättetrevligt.
En stor man. Stora händer. Allt var stort, såvitt jag minns.
Mitt herrskap, jag vill utbringa en skål.
-För Edith. -Skål för Edith!
-Var du än är. -Var du än är!
Dessutom för Gina. Skål för Gina!
Alla måste plinga med glasen, annars betyder det otur.
Bernard, vad sägs om lite musik? Vi fixar en kofot till orgeln.
Bra idé!
Vi ska plocka syrener när det blir vår igen
Och tillsammans gå nedför en engelsk väg
Tills våra hjärtan lärt oss att sjunga igen
När du kommer hem än en gång
Och om kvällen invid brasans sken
håller du mig nära och låter mig aldrig gå
Dina ögon säger mig allt jag vill veta
När du kommer hem än en gång
Banditer klockan nio.
Ta bort den här.
Var är föreståndarinnan?
Har ni tappat talförmågan? Vems idé var det här?
Det är Ediths likvaka. Vi tyckte att hon behövde ett fint avsked.
-Vem påstår det? -Jag.
-Jag också. -Samma här.
Lugn, gott folk. Det här är mitt ansvar.
Jag kände att ni hade ordnat det om ni hade varit här.
Jag vill att ni packar och ge er av i morgon bitti.
-Försvinner hon gör jag också det. -Det går inte, Bernard.
Du har ingenstans att ta vägen. Och det vet den här lymmeln.
-Innan frukost, mrs Caldicot. -Vänta lite.
Jag ger mig av, för jag hör inte hemma här. Det gör ingen av oss-
-i ert andraklassens dårhus. Vi behöver varken er eller familjen-
-att tala om för oss när vi är redo för soptippen. Det avgör vi.
Jag har levt 40 år av mitt liv under stöveln hos en ond tyrann som ni.
Det ska inte få ske igen. - God natt med er.
Och god natt med er också.
-Du kan inte åka. Du får inte! -Jag måste, Audrey.
Sätt dig och se på tv, Joyce.
Vad i hela friden ska jag göra utan dig?
Ha i två skedar olivolja och en skvätt ättika.
Så fort jag hittar en vän, så försvinner de.
-Jag lovar att inte försvinna. -Likadant jämt.
Antingen reser de utomlands, blir för upptagna eller dör som Edith.
Vad har Amanda åt oss den här veckan?
-Alla blev gladare när du kom hit. -Vi ses ju igen i helgen.
-Jag är dansare. -Det här är bättre.
-Du kommer inte tillbaka. -Det lovar jag.
-Har du sett min resväska? -Du kan inte följa med. Tyvärr.
Det känns så tråkigt.
-Ställer till det även när du går? -Jag vill gå nu.
-Jag med, jag följer med henne. -Jag med, jag följer med henne.
-Mrs Caldicot ska åka! -Det ska vi alla göra.
-Om Thelma går gör jag det också. -Inte utan mig.
-Ser du vad du gjort? -Audrey, du blir förkyld.
Jag har en kappa. Jag kan följa med om jag tar på mig kappan.
-Jag vet inte vart jag ska! -Du ansvarar för deras säkerhet.
Tack! Det första anständiga ni gjort sen jag kom hit. Ursäkta mig!
-Vad är det som pågår? -Du missade mrs Caldicot.
Mrs Caldicot! Inom fem minuter vill ni absolut komma tillbaka.
Men då är det för sent, för jag hyr just nu ut ert rum!
Du kan också följa med dem!
-Bussen kommer. -Titta. Skolbussen.
Kom, så går vi på.
-Det här är ju en skolbuss! -Vi är mogna studenter.
Stannar du i närheten av Old Manor Park Hotel?
-Sätt er där och vänta på mig. -Sätt er där och vänta på mig.
Hon är till nytta ibland.
-God morgon. -Kan jag hjälpa till?
-Vi vill ha några rum. -Vi vill ha några rum.
-Hur många rum? -Ett var. Tolv stycken.
-Hur vill frun betala det? -Min son tar hand om det.
-En eller två söner?
Ursäkta mig. - Caldicot.
Tack.
-Hej, Derek. -Vad har hänt nu?
Jag är på Old Manor Park Hotel.
Gick du din väg? Mamma, du lovade mig.
Jag hade inget val.
Lika bra, med tanke på alla problem du har gett mig. Jag talar med honom.
Beklagar, mr Caldicot. Er mor är här utan att kunna betala för sig.
-Skicka räkningen till mig. -Tack, mr Caldicot.
-Hur ska de andra betala? -Sätt det på min räkning.
-Alla skriver sitt namn och adress. -De har samma adress.
-Allihop? -Vi har rymt från ett vilohem.
-Ja, mr Jenkins? -Ta hand om min nyckel.
Rymt från ett ålderdomshem? Vilken historia.
Jag antar det.
-Vem var det? -Mr Jenkins.
-Vad gör han? -Han är chef för tidningen The Globe.
-Får jag egen tv? -Ja, det har alla.
-Audrey, du ska vara här. -Jackie Jones?
Jag har en story som kan vara av intresse. När kan du komma?
-Herre jösses! -Titta...!
-Det är så fint. -Underbart!
Audrey? Madame, badrocken och tofflorna.
-Badrocken och tofflorna. -Himmelriket!
-Jag ska visa dig ditt rum. -Thelma...
-Vem betalar för allt det här? -Bry dig inte om det. Njut nu.
-Jag är ju van vid hans snarkningar. -Jag är i rummet bredvid.
-Jag går... -Titta, vad vi har fått!
Kom, nu går vi.
Thelma! En kvinna väntar på dig i receptionen, med en tv-kameraman!
Mrs Caldicot? Jackie Jones, TV South News.
-Vill ni tala till våra tittare? -Jag har aldrig gjort sånt här förut.
-Det är alltid bra med PR. -Sant. Varför inte?
Var kommer ni och era vänner ifrån, och vad tänker ni göra nu?
-Ingen aning. -Kameran går.
Ni kom hit i dag som ledare för en demonstration. Var kom ni ifrån?
Det var ingen demonstration och vi kom från Twilight Years vilohem.
-Ni lämnade det i protest? -Det var ingen protest.
Det var mer en massflykt.
-Varför ville ni rymma? -Det började med att maten var fel.
Hela stället stank av kål, och en dag vägrade jag äta den.
-Detta är alltså ett kålkrig? -Det är även ett otrevligt ställe.
När kommer bilen? Klockan sex? Jag ser till att hon är klar.
Sir, det är till er. Huvudkontoret.
-Nick Reid Show, ITV. Vem är det? -J.B.
-Ja, sir? -Vem berättade för South East News?
Jag såg det som god PR. Tillflyktsort för stackarna.
Vet du inte att vi äger Twilight Years?
Låt dem stanna över natten.
-Ta bort den där kvinnan! -Jag borde kanske nämna...
-Hon kommer på tv i kväll igen. -Bort med henne!
-Audrey? -Visst är det fantastiskt?
Jag lyfter luren, säger vad jag vill ha och...magi!
-Jag vet, men det kostar. -Nej, det kostar ingenting.
De vill bara ha min autograf. Är jag berömd?
Inte än, men kanske snart.
Tack för att du tog hit mig. Det är så härligt att vara lycklig.
Thelma, kom! Joyce tittar på Tom & Jerry.
-J.B., är allt väl? -Nej. Vet du var din mor är?
Ja, hon har flyttat ut från Twilight Years och in på Old Manor.
Ihop med elva andra gamlingar! Hon har varit på lokalnyheterna.
De har flytt från tyranni och kål som kokat för länge.
I kväll blir hon rikskändis. Ordna det, annars är det kört för dig!
Jag tror det blir intressant.
Är ni direktören? Jag vill tala med mrs Caldicot.
-Ställ er i kön. -Jag är hennes son.
Er mor har åkt till tv-studion. Nick Reid Show.
Jag försökte stoppa henne, men... Vänta lite, sir!
Varför repeterar vi egentligen? Inte för min skull i alla fall!
Lugn. Han är inte så farlig. Jag ska prata med honom.
Nick, det här är mrs Caldicot.
Hon är mycket mindre än jag trodde. Jag såg dig på nyheterna-
-i den här dräkten... -Jag såg dig där. Mick eller Nick?
Vi kommer att komma bra överens. Jag frågar dig om kålen-
-och du berättar vad som hände.
Dräkten måste bort. Skaffa nåt lite snyggare...!
-Tillåter frun den fåniga peruken? -Den är hemlig information.
-Toaborstar har bättre hår. -Dags för sminkning och kläder.
-De har gjort mig så vacker. -Du är jättefin.
-Var inte nervös. -Fjärilar i magen!
Frun säger att älska är som lotteri: Ingen spänning, "bollarna faller".
-Mamma! -Hej, Derek.
-Vem är det? -Min son.
-Tänk på min karriär! -Vi sänder om tio sekunder.
-Tänk på din familj! -Se till att de sätter sig.
Mina damer och herrar: Nick Reid!
Första gästen i kväll är hemma fru, men ingen vanlig sådan.
Hon blev förstasidesstoff när hon ledde en massflykt från ett vilohem.
Här är ledaren för rynkrevolutionen: en applåd för Thelma Caldicot!
Ni är med i tv för att ni ledde en rymning från Twilight Years vilohem.
Ni påstås ha gjort det för att ni avskyr kål. Lite väl extremt, eller?
Jag ville inte äta mer kål, men jag gav mig inte av av det skälet.
Stället drevs med minimal omsorg, för maximal vinst, av en diktator.
Vissa påstår att ni enbart är ute efter uppmärksamhet.
-Varför påstå det? -Det är ju det barn gör.
De får raseriutbrott när de får mat som de inte vill äta.
-Jag jagar inte uppmärksamhet. -Sluta! Ni är ju i riks-tv.
Ni bad mig. Andra kanalen visar en kanonfilm som jag hellre skulle se.
Bra, Thelma!
-Vi byter kanal. -Du skulle bara våga!
Tror ni att detta leder till en revolution bland våra pensionärer?
-Det vet jag inte. -Det låter inte ansvarsfullt.
Livet handlar inte om att kunna alla svar, utan om att ställa rätt frågor.
Då byter vi plats! Vilka är de rätta frågorna?
I stället för att vara spydig mot mig borde ni fråga varför vi spärrar in-
-dessa fina, hyggliga människor bara för att de blivit gamla.
Nej, ursäkta. "Obrukbara". Vad betyder det?
-Och svaret är? -Jag vet inte svaret.
Kanske för att vi är själviska. Varför berövar vi dem deras värdighet-
-och proppar dem fulla av lugnande medel i stället för att hjälpa dem-
-och ge dem av vår tid? -Berätta.
Varför verkar synen av dem mer frånstötande på oss...
...ju äldre och svagare de blir? Alla har vi sagt: "Så ska inte jag bli."
"Blir jag sån, så skjut mig." Det är kanske bara en rädsla.
Jag vet inte svaret, men jag vet att vi borde ställa dessa frågor.
Allesammans.
Nu vet vi ju det, inte sant? Har ni fler frågor-
-innan stjärngästen kommer in? -Ja, en fråga.
Varför har ni den där fåniga peruken på er?
Byt kanal!
-Vad gör jag med kläderna? -Behåll dem. De har större problem.
-Blir jag hemskjutsad? -Nej, tyvärr.
Ta en taxi och skicka räkningen.
-Fint framträdande... -Tack. Känner jag dig?
Philip Jenkins. Jag var på hotellet när du checkade in.
-Får jag skjutsa dig? -Gärna. Men finns det fler utgångar?
-Du är jättefin, förresten. -Tack.
-Vem vill du undvika? -Min son och svärdotter.
De är arga på mig. De fick in mig på hemmet och nu vill de ha dit mig igen.
Min son Derek är chef för fastighetsföretaget som äger det.
Du hjälpte dem ordentligt i kväll. Det här är en stor story.
Man lämnar inte ryggen åt sitt eget kött och blod oavsett vad de gjort.
Du tänker väl skriva om det, journalist som du är.
Ja. Men jag är ingen dussinskribent. Jag skriver inget du inte godkänner.
Min tilltro till folk är lite naggad i kanten just nu.
Jag får väl ta tiden till hjälp, då.
Ska vi ta en sängfösare? Jag letar upp bartendern.
Mrs Caldicot, så bra... Vi har tyvärr inga fler lediga rum efter i natt.
-Jag förstår. Order uppifrån. -Nej, nej. Företagsbeställning.
-Bevisa det. -Förlåt?
-Visa mig beställningen. -Jag behöver inte bevisa nånting.
Jag ledde en "utgång" tidigare i dag, och ändrar inte ni inställning-
-ordnar jag ett "inlägg" i morgon. -Snälla mrs Caldicot...
-Vad är det? -Han vill slänga ut oss.
-Är det sant? -Ni är en respekterad gäst här-
-men med all respekt: det här angår inte er.
Jo, det gör det. Mrs Caldicot har gått med på att berätta för Globe.
Lite frisk luft.
Bara en massa elände.
Tack. Jag orkade inte med en konfrontation till.
-Du har blivit rätt duktig på det. -Jag vet.
För några dar sen hade jag inte sagt "bu" åt en gås.
-Jag menade det jag sa om Globe. -Min story? Engångsmirakel.
-Du är förstasidesnyheter, Thelma. -Det kan knäcka Derek och Veronica.
Det är tufft. Men du har ärvt ett ännu större ansvar där inne.
Vi kan inte stanna här mycket längre. Jag vill hitta ett ställe-
-där de kan vara tillsammans. De får inte återvända till hemmet.
Vi tänker ut nåt. Vi diskuterar det över en lunch i morgon.
-Gärna. Tack ska du ha. -Jag ringer dig i morgon bitti.
Inbilla dig ingenting, Thelma.
Fint framträdande...
Du är jättefin, förresten.
Inte illa, Thelma.
Nej, du kan inte...
Jo, du kan, Thelma. Du gör precis vad du vill.
Bara en sak som fattas, Joyce. En ringklocka.
-Varför är inte vår vackra ledare här? -Hon är för upptagen.
-Min cykel hade högljudd klocka. -Karln lockade med sig henne!
Tänk om vi kör på någon!
Jag tror att jag såg en kyss på handen.
-Rev det? -För att bygga hus.
-Det är inte sant. -Caldicot lär tjäna massor på det.
-Har de inte berättat det? -Nej.
Det enda han gjorde efter 40 år var att ge mig tak över huvudet-
-och nu tar min son ifrån mig det.
-Ute igen? -Ja, tyvärr.
Jag tror dig inte. Koppla mig till chefen!
Det är mr Caldicot.
-Mr Caldicot, så bra att ni ringer. -Spärrar ni samtalen till min mor?
-Jag skickar en bil åt henne. -Hon hämtades för en timme sen.
Av chefen för The Globe. Vänta. Jag vill diskutera hennes räkning.
Hallå?
Tack, Bob. Hej då.
-Det var inte lätt. -Men du mår bättre?
Det kan du ge dig fan på.
Du sa ingenting du behöver skämmas för.
-Det blir sura ansikten i morgon. -På tiden. Slappna av, du var bra.
Jag har inte haft många såna här stunder.
Trevligt sällskap, fina ställen.
Först efter min mans död insåg jag-
-att han inte hade delat såna saker med mig.
-Är du gift? -Tills för tio år sedan.
-Jag menade inte att snoka. -Jag vill att du ska veta det.
-Varför? -Därför att...
Jag hoppas att vi kan hålla kontakten.
-Bra. -Bra.
-Till dina förvisade pensionärer. -Var ska vi kunna få in dem?
Din son och hans chef borde kunna ordna det. I morgon bitti.
-Nu är jag inte med... -The Globe ringer Dereks chef.
Han blir förbannad och kallar till krismöte i morgon.
-En söndag? -Du blir överraskningsgästen.
-Du förklarar väl varför? -Nu hämtar vi dina saker-
-och bokar in dig nånstans. Ditt hotell kan ha ovälkommet besök.
Ett ögonblick!
-Hej, Derek. -Jaså, du minns mig?
-Varför har du inte ringt tillbaka? -Jag har haft fullt upp.
-Du måste sluta med det här. Packa! -Jag gör ju det. Sluta med vad?
Den offentliga smädelsen du har spridit över din familj, och firman...
-Jag kommer! -Vad är det för skitprat om Globe?
Jag måste prata med mr Caldicot. Det kan inte vänta.
-Det gäller räkningen, sir. -Här är kortet. Hon checkar ut.
Jag måste gå nu. Jag ringer dig sen.
Tolv rum plus diverse annat!
"SONEN SLÄNGDE UT MIG", SÄGER KÅLHJÄLTEN
Jag kommer inte ut!
Vad skrattar vi åt?
-Mitt exemplar. -Mr Hawksmoor, det är J.B.!
-Jag kan inte ta telefonen. -Han är inte i telefon!
Han är här! Han körde nyss in på parkeringen.
Hawksmoor?
-Nervös? -Ja. Det här blir inte roligt.
-Inte att slänga ut sin familj. -De gjorde så med dig.
-Jag önskar du följde med in. -Jag väntar här ute. På dem, bara!
-Som ni norrifrån säger: Du är tuff. -Vad är svaret?
-Vi har letat överallt efter henne. -Ingen medicin på tre dagar.
-Släpp mig, Veronica. -Hon är här för att rädda vilohemmet-
-och sina skrynkliga vänner från slakteriet.
-Det här blir bra...! -Hon vill köpa det av oss.
-Varför? -Rätt skött kan det bli det du sa.
Ska du sköta det? Dårhus som sköts av patienterna.
-Var ska du få pengarna ifrån? -Härifrån.
Hon vill ha inteckningen av oss, plus att vi säljer det billigt.
-Vad håller du på med? -Egoistisk och tanklös!
-Sätt henne på annan medicin. -Hon kan inte tänka klart.
Som när ni tvingade mig att skriva över mitt hus på er?
-Jag skulle få bo där! -Och systematiskt ödelägga det?
Är det därför du drogade mig och satte mig på ålderdomshem?
-Det var för ditt eget bästa. -Vet du en sak, Derek?
På slutet antog jag att det var så.
När jag kom till sans förstod jag att jag blivit trampad på hela livet.
Först av din far, sen av dig, och så av henne.
Till sist av maffian på Twilight Years som drev stället-
-i enbart sitt eget och detta företags intresse.
-Nu gagnar det ingen alls! -Vad säger läsarna om det?
Ingenting mot vad de tänker när de hör om ert andra lilla projekt.
Hon pratar om sitt gamla hem. En skitstövel från The Globe-
-uppdagade detaljerna. -Det hamnar på förstasidan...
-...såvida inte... -Mamma?
-Det är utpressing. -Ja, jag antar det.
Å, Derek... Försök att se det roliga i det.
Vet ni en sak? Han har aldrig skrattat. Inte ens som barn.
Inte ens när han blev kittlad.
-Hur gick det? -Allt vilar i Guds händer.
Det är fantastiskt! Det är så annorlunda.
-Ja, självklart. Vi driver det nu. -Thelma!
Gina är föreståndarinna nu.
Nu får jag jobba i trädgården!
Alla väntar på att festen ska börja.
Välkommen hem.